I2015. október 4. 
lői háztól, és nem volt könnyű feladni a 
gyógypedagógusi munkámat sem, amit 
nagyon szerettem. 
3. Hogyan készültél fel a szerzetesség- 
re? 
A főiskolás éveim alatt kezdett hatá- 
rozottabban megfogalmazódni bennem 
a vágy az elkötelezett élet iránt. Voltak 
elbizonytalanító helyzetek, de az évek 
múlt ával ismételten visszatért ez az ér- 
zés. Benei György ferences atya, aki 
lelki kísérőm volt, okos tanácsaival se- 
gített, hogy végül szabad tudtam lenni 
a nagy döntésre. Igazán nagy hatással 
a veszprémi nővérek hiteles életpéldá- 
ja volt rám. Azzal, ahogyan a nővérek 
éltek és szolgáltak teljesen azonosulni 
tudtam. Az angolkisasszonyok rend- 
alapítójáról, Ward Máriáról akkor még 
nem sokat tudtam. A rendi képzéseim 
során ismertem meg Ward Mária életét, 
korát meghaladó bölcs elképzeléseit, te- 
vékenységét, bátor helytállását és Istenbe 
vetett feltétel nélküli bizalmát. Az volt 
a célja, hogy az emberek lelkének meg- 
mentésén keresztül szolgálja legjobban 
Isten rá vonatkozó tervét. Ehhez a kül- 
detéshez, társ akra is talált és állíthatom, 
hogy példája mai kor embere számára 
is vonzó lehet. Figyelnünk kell az idők 
jeleit és megkeresni, megtalálni, hogy 
mi a küldetésünk, az adott korban, mire 
van leginkább szükség, ahogy azt rend- 
alapítónk is tette. 

4. Hogyan él egy szerzetes, hogy telik 
egy napja? 
A budapesti közösségben jelenleg 
hárman vagyunk, Knáb Judit tartomány- 
főnöknő, Kaszap Viktória tartomány- 
főnök-helyettes és én. Barnai Brigitta 
fél évre Angliába utazott nyelvtanulás 
céljából. Napjaim nagyon képlékenyek. 
Reggeli után próbálom imával indítani 
a napot és este igyekszem szentmisére 
menni. Hetente van szentségimádás 
és közös ima a kápolnánkban. Amikor 
tehetjük, együtt ebédelünk, közösen 
főzünk. Ha jó az idő hétvégén szívesen 
kiszabadulunk a nagyvárosi forgatagból 
és kirándulunk, élvezzük a természet 
megnyugtató hatását. Vasárnap délután 
szoktunk megosztani a közösségben, 
elmondjuk mi történt velünk, bennünk 
az elmúlt héten és megbeszéljük mi vár 
ránk az elkövetkezendő napokban. Pi- 
henésként megnézünk egy-egy jó fil- 
met, és néha színházba, hangversenyre 
is eljárunk. Házfőnökként a közösségi 
élet hátterének biztosítása - beszerzés, 
vásárlás, főzés, pénztár - mellett szí- 
vesen gondozom a kertet, fogadom a 
vendégeket. Rendi összekötőként ha- 
vonta ellátogatok a zugligeti idősott - 
honba, valamint segítek a kollégiumi 
lakók problémáinak megoldásában. 
Az archívumunk anyagának kezelése 
is hozzám tartozik, időközönként hi- 
vatásgondozó hétvégéket szervezünk, 

5.
segítő beszélgetésekkel támogatom a 
hozzám fordulókat és részt veszek a 
CT fenntartásában lévő Ward iskolák 
programjain. A napi teendők mellett az 
ovis hittanórák, a tartományi tanácsadó 
testület megbeszélései és a szombaton- 
kénti képzésern meghatározott időbeli 
feladatokat jelentenek. 
5. Milyen feladatokat látsz el a renden 
belül? 
A szerzetesrenden belül vannak konk- 
rét feladataim. A Váci utcai rendház 
házfőnöknője vagyok 7 éve, ami nem kis 
kihívás számomra. A Congregatio Jesu 
magyar tartományának tanácstagjaként 
próbálom segíteni a közös gondolkodást, 
tervezést. Elvállaltam a rendben a hiva- 
tásgondozást, hiszen a jövő szempont- 
jából nagyon fontosnak érzem, hogy 
legyenek még közöttünk olyan fiatal 
nők, akik Ward Mária nyomdokait kö- 
vetik. Ahogy a 20 ll-es általános rendi 
gyűlésen megfogalmazták: "Ward Mária 
arra szólít fel bennünket, hogy Istenben 
gyökerezve, Krisztus szenvedélyes kö- 
vetőiként bátor próféták legyünk, akik 
készek kockázatot vállalni. Azt várja tő- 
lünk, hogy merjük korlátainkat átlépni 
és az igaz lélek erejével- belső szabad- 
ságban, igazságosságban, őszinteségben 
- ott szolgálni, ahol a nagyobb szükség 
van:' A mai világban kihívás új hivatá- 
sokat ébreszteni. Aktívan jelen voltam 
a zugligeti idősotthon indításánál, így 
van rálátásom arra, hogyan működik 
egy ilyen intézmény, ezért elvállaltam, 
hogy összekötő leszek az otthon és a 
tartomány között. 
6. Mit javasolsz azoknak, akikben ébredezik a hivatás? 
„Arra kaptunk meghívást, hogy Jézus
társaiként a remény emberei legyünk, és reményt vigyünk mindenhova, ahova
küldetésünk vezet bennünket.” (A CJ
általános rendi gyűlés 2011.)
Szeretnem bátorítani azokat a fiatal lányokat, akiknek a lelkében megmozdult a szerzetesi hivatás utáni vagy, hogy ne késlekedjenek, merjenek elindulni ezen a szép, izgalmas, kihívásokkal teli „felfedezőúton”.
Ticz Zsuzsa CJ nővér
cjhungaria@cj.hu